Десислава Сертева, приемен родител: Детството оставя следи завинаги
18 юни 2015 г.Позиция
Аз бях щастливо дете. Само липсата на баща до появата на втория ми татко ми тежеше много. Но пък баба ми и дядо ми бяха един път. На село беше много весело и забавно. Бяхме голяма банда – повече от 30 деца. Събирахме се, разказвахме си истории, играехме на карти по нощите. Бабите и майките ни, като изкарваха по един сън, по нощите ни прибираха. Много се забавлявахме лятото, когато се прибираха бостаните. Всички дворове бяха пълни с дини и пъпеши и през нощта бандата от хлапета излизаше и започваше голямото замеряне с дини. На сутринта кравите, които отиваха на паша, закъсняваха за полето, защото по пътя си намираха вкусна храна. А повечето от нас – пердаха. Правехме си и театри. С парите, които събирахме, купувахме сладолед за най-ревностната ни публика. Редовно ходехме на една могила край селото и си правехме къщички от клони, слама и листа. Отивахме рано сутрин и се прибирахме по залез, като не оставахме гладни, защото преди тръгване пълнехме чантите с домати, сирене, краставици, дини.
Аз съм приемен родител, защото знам със сърцето си, че това, което правя, помага. Виждам го в постиженията на приемното си дете.
Постижение за нашето приемно семейство е, че успяхме на научим нашето приемно дете да бъде състрадателно и толерантно и да носи отговорност за постъпките си. Но гигантското ни постижение е, че го научаваме и до днес да споделя чувствата си и да изразява мнение. Малкият вече знае, че може да играе на воля, да гледа детски филмчета, да ходи заедно с нас на концерти, театър, тържества, но и да прави бели, които го учат, че правилата са важно нещо, но понякога могат да бъдат нарушавани, за да се случва детството. Но най-вече малкият научи какво е любов, да обичаш, да се довериш и да бъдеш закрилян.
Според мен, за да стане детството ценност у нас, трябва всички да не забравяме, че и ние сме били деца – период, в който сме натрупали съкровища за своето бъдеще. Не бива да губим умението си да съпреживяваме с децата ни, да чуваме какво ни казват, но и да действаме. Имам си и любим цитат на поетът Р. Томас, който казва: „Нека се опитаме да се покатерим отново по дървото, мушвайки се в къщичката на детството, да уловим отново танцуващите мисли и чувства от това време. Когато си го спомним, може да успеем да помогнем на своите деца да намерят пътя към собствения си скрит център, да танцуват и играят отново в безопасност там, „където животът все още спи в пъпка." За това – трябва да сме добри родители, защото детството оставя следи в бъдещето на децата ни.
Източник: Национална асоциация за приемна грижа , 17 юни 2015 г.
Сходни публикации
12 август 2021 г. Позиция
![Правата на децата да бъдат защитени в контекста на новата вълна на COVID-19](/uf/position/2021/08/12/124652/thumb_poziciyapravatanadecatacovid.png)
Правата на децата да бъдат защитени в контекста на новата вълна на COVID-19
.Четири НПО, ангажирани с правата на човека, правата на децата и правата на хората с увреждания се обърнаха към институции с
04 август 2020 г. Позиция
![](/uf/organizations/2012/10/02/5831/thumb_nmdnewlogo600x4001.jpg)
Необходима е цялостна промяна в модела за разрешаване на родителски конфликти
Позиция на Национална мрежа за децата Във връзка със случая от 30 юли, при който в социалните медии беше публикуван
11 юни 2019 г. Позиция
![Медиите, институциите и опасността от радикализация](/uf/position/2019/06/11/117669/thumb_paparaci.jpg)
Медиите, институциите и опасността от радикализация
По повод новината за случая от Пловдив на радикализирал се ученик, Асоциацията на европейските журналисти – България напомня: